Grupp+6+Emelie,+Amanda,+Ilona,+Antonia

Luigi Pirandello var en italiensk författare som även tilldelades nobelpriset i litteratur 1934. sex roller söker en författare är en av hans kändaste verk.
 * Ilona:**

fadern: varför inte? när ni ser oss uppleva vårt drama här. direktören: visserligen. men det behövs alltid någon som skriver det. fadern: visst inte -möjligen någon som skriver ned det, medan han följer med handlingen här, scen för scen. det behövs bara till en början att man gör ett litet utkast -så får vi se, om det inte går!

i pjäsen uppmärksammades detta mest då man kan säga att pjäsen är rätt kontroversiell skriven och själva storyn är sammanhanget med den "nya stilen" att spela teater.

fadern: själva dramat börjar nu. tro mig, det är något alldeles nytt, gripande och ytterst intressant.

Med uttalandet från 'fadern' efter 20 sidor in i manuset återtar pjäsen publikens intresse.

jag missa redovisningen då jag låg hemma med magkatarr *suck*

Emelie: Jag anser att Pirandello leker och experimenterar med de olika nivåerna av illusionen, och även verkligheten. För oss, åskådarna, är allt en illusion, för skådespelarna är rollerna en illusion och för rollerna är allt på riktigt. De vill spela sitt verkliga drama. Men vad är då verkligt? Det som händer när det händer är verkliget. Men kan man återskapa en verklighet trots att samma personer är med. Detta är jag tveksam till och här kan man verkligen se att Pirandello jonglerar med de båda begreppens olika nivåer. Replik. Fadern: Illusion? Men för guds skull tala inte om illusion! Var snäll och använd inte det ordet, som är särskilt smärtsamt att höra för oss. Direktören: Och varför då? Fadern: Jo, just smärtsamt. Och det borde ni kunna förstå. .......

Direktören: .....illusionen av en verklighet Fadern: Jo, jag förstår, men det är kanske i stället ni som inte förstår oss. Förlåt att jag säger det, men ser ni, här för er och era skådespelare är det hela- och det är ju natusigt- bara en lek.

Jag tolkar detta som att F. menar att rollernas verklighet är illusionen. Här blir övergångarna och nivåerna också väldigt tydkliga. Vad som är svart för någon, kan vara vitt för någon annan. Någons verklighet kan vara någon annans illusion.

__Antonia:__ Citat s.23 Direktören: Jaså, ni är amatörer? Fadern: Nej, jag menar födda på scen därför att... Direktören: Å seså! Ni har bestämt uppträtt och spelat? Fadern: Nej då! Inte mer än det det lilla man måste spela i den roll man skapar sig själv i livet eller som andra tilldelar en. Men, ser ni, jag som alla andra blir alltid lite teatralisk så fort jag blir det minsta upprörd...

Fadern anser att de inte alls är amatörer då vi alla männiksor spelar olika roller i våra liv. Man kan vara en och samma persin men det blir automatiskt så att man spelar olika soller bland olika personer och i olika situationer. Alla människors liv är ett stort drama var för sig. Denna familj ville bli förevigade genom att få sitt drama nedskrivet och iscensatt, absolut så likt verkligheten som möjligt, och vem kan spela deras roller bättre än de själva? Direktören anser att de professionella skådespelarna ska spela rollerna och tolka familjens drama och roller på bästa möjliga sätt så teater handlar om tolkning och illusion.

Frågan om verklighet kontra illusion är väldigt komplicerad och svår och Pirandellos mening är nog att få oss läsare att uppleva detta något komplicerat för att understryka detta. Och han lyckas verkligen i pjäsen få fram det svåra då pjäsen i sig är väldigt komplicerad och ibland klurig att förstå. Det finns inget svart och vitt utan olika nivåer av illusioner.

Lite fakta om Pirandello Luigi Pirandello var en Italiensk författare som levde mellan 1867 till 1936. Han föddes på Sicilien och dog i Rom. Han är var en stor dramatiker som tilldelades nobelpriset i litteratur år 1934. Speciellt i hans pjäser är bland annat personlighets begreppen och verklighetsbegreppens osäkerhet som en av hans mest kända pjäser, Sex roller söker en författare, handlar mycket om.